Vítejte na webu Gymnázia Havlíčkův Brod
- formujeme zdravě kritické a sebevědomé osobnosti ve vstřícném a tvůrčím prostředí
- výsledky studentů nás řadí ke školám, na které je spolehnutí
- fungujeme 288 let, máme na co navazovat
![280 let GHB](image/ghb/nove_obrazky/ghb_pod_hlavickou.png)
Gymnázium Havlíčkův Brod otevírá pro školní rok 2024/2025 dvě třídy čtyřletého cyklu (60 uchazečů z 9. tříd) a jednu třídu osmiletého cyklu (30 uchazečů z 5. tříd). Čtěte více o průběhu přijímacího řízení nebo se vydejte na virtuální prohlídku školy.
Ve středu 11. dubna 2007 v Domě dětí a mládeže v Havlíčkově Brodě proběhlo okresní kolo Středoškolské odborné činnosti. „Sočka“, soutěž s předlouhou tradicí a slušnou prestiží je natolik známá, že snad není nutné ji nějak zeširoka představovat. Studenti v ní soutěží autorskými pracemi na rozličná odborná témata. Na našem gymnáziu proslul v této souvislosti v minulých letech především Milan Blaha, který pravidelně postupuje do celostátního kola Sočky a loni se mu dokonce podařilo v tomto kole zvítězit nad všemi konkurenty z celé republiky.
Letos má Středoškolská odborná činnost za sebou okresní kolo, jehož se s úspěchem zúčastnili dva naši studenti. Naposledy tak učinil Milan Blaha ze čtvrtého ročníku, který protentokrát zvolil výsostně filosofické téma „K postmodernímu středu“. V práci se zajímavým způsobem vyrovnává s význačnými filosofickými a sociologickými systémy 20. století. Citace neuvěřitelně rozsáhlého vějíře literatury (Bauman, Berger, Derrida, Foucault, Halík, Jung, Keller, Luckmann, Patočka, Petrusek, Weber, etc...) není v jeho případě výrazem pseudointelektuálské pózy, jež dává na odiv podivuhodnou sečtělost. Text daleko spíše odráží potřebu vyjádřit teoreticky uspokojivým způsobem témata nejžhavější současnosti, jež se tak ráda nazývá „tekutou“.
Druhým úspěšným řešitele okresního kola je Jana Švecová ze septimy A, která zvolila téma „Odchod klientů z dětských domovů a jejich následné začlenění do společnosti“. V práci podnětně mapuje současný stav v názvu naznačené tematiky, zvlášť se při tom zaměřuje na fungování tzv. „domů na půli cesty“. Zároveň se jí daří bourat mnohá klišé a mýty, která jsou s pobytem dětí v dětských domovech a jejich přechodem do normálního života spojeny. Na textu je též zajímavé to, že reflektuje vlastní zkušenost autorky s výše zmíněnými zařízeními v našem regionu.